Cercador
EL BOIG DE LA CIUTAT - SOPA DE CABRA
Un relat de: ViçençA tots els pobles hi ha d’haver un boig, tothom ho sap i ningú ho vol ser. Per això és una sort que aquesta plaça sigui ocupada per algú altre i no correm el risc d’haver-la d’ocupar nosaltres.
El jo poètic d’aquesta cançó es mostra com una persona tranquil·la que es troba en una situació no volguda. Arriba a un poble i mata al boig. Sembla que a causa d’un accident automobilístic, encara que no s’expliciti. També sembla que es tracti d’un accident provocat pel boig. Ell se’m va posar al davant. Tot i així, no queda clar si el jo poètic hagués pogut fer alguna cosa més. No em vaig saber controlar. Semblaria més adequat dir poder en comptes de saber, si veritablement ell no hagués pogut fer res.
Un cop moribund, el boig li diu al jo poètic que ara aquest passarà a ser el boig de la ciutat. Com si es tractés d’un rei i el seu hereu, encara que en aquest cas es tracti d’una espècie de maledicció. La gent del poble ho accepta ràpidament, sense donar-li cap opció. Tan els fa qui sigui el boig, només volen que ni hagi un, potser perquè si no els podria tocar ser-ho a ells.
En el seu paper de boig, el jo poètic mostra la solitud i la marginació en què viu. Tancat en el seu món no podrà sortir-ne fins a la seva mort, moment en què algú altra passarà a fer el seu paper. Per evadir-se una mica canta explicant com ha esdevingut la seva pena, on cal remarcar una espècie de tornada amb una petita variació:
primer tenim el punt de vista del boig:
jo era el boig de la ciutat, tu m'has matat, m'hauràs de substituir d'ara endavant
Després, el punt de vista del poble:
tu ets el boig de la ciutat, tu l'has matat, l'hauràs de substituir d'ara endavant.
I, finalment, el punt de vista del jo poètic:
Sóc el boig de la ciutat, jo el vaig matar, l'hauré de substituir fins que algú acabi amb mi, fins que algú, algú, algú acabi amb mi.
És a dir, la situació, tot i ser injusta, acaba sent acceptada pel nou boig.
LLETRA
Acabava d'arribar Només volia tranquil·litat Després de nits humides a la carretera. Ell se'm va posar al davant No em vaig saber controlar Va caure al mig d'una bassa de sang I em va dir: Jo era el boig de la ciutat, tu m'has matat M'hauràs de substituir d'ara endavant. Van acceptar la condemna Per majoria absoluta Ni tan sols vaig poder-me defensar. Vagaràs fins l'últim dia En vela la nit per tota la vila Tu ets l'elegit per tots, em van dir. Tu ets el boig de la ciutat, tu l'has matat L'hauràs de substituir d'ara endavant.
El jo poètic d’aquesta cançó es mostra com una persona tranquil·la que es troba en una situació no volguda. Arriba a un poble i mata al boig. Sembla que a causa d’un accident automobilístic, encara que no s’expliciti. També sembla que es tracti d’un accident provocat pel boig. Ell se’m va posar al davant. Tot i així, no queda clar si el jo poètic hagués pogut fer alguna cosa més. No em vaig saber controlar. Semblaria més adequat dir poder en comptes de saber, si veritablement ell no hagués pogut fer res.
Un cop moribund, el boig li diu al jo poètic que ara aquest passarà a ser el boig de la ciutat. Com si es tractés d’un rei i el seu hereu, encara que en aquest cas es tracti d’una espècie de maledicció. La gent del poble ho accepta ràpidament, sense donar-li cap opció. Tan els fa qui sigui el boig, només volen que ni hagi un, potser perquè si no els podria tocar ser-ho a ells.
En el seu paper de boig, el jo poètic mostra la solitud i la marginació en què viu. Tancat en el seu món no podrà sortir-ne fins a la seva mort, moment en què algú altra passarà a fer el seu paper. Per evadir-se una mica canta explicant com ha esdevingut la seva pena, on cal remarcar una espècie de tornada amb una petita variació:
primer tenim el punt de vista del boig:
jo era el boig de la ciutat, tu m'has matat, m'hauràs de substituir d'ara endavant
Després, el punt de vista del poble:
tu ets el boig de la ciutat, tu l'has matat, l'hauràs de substituir d'ara endavant.
I, finalment, el punt de vista del jo poètic:
Sóc el boig de la ciutat, jo el vaig matar, l'hauré de substituir fins que algú acabi amb mi, fins que algú, algú, algú acabi amb mi.
És a dir, la situació, tot i ser injusta, acaba sent acceptada pel nou boig.
LLETRA
Acabava d'arribar Només volia tranquil·litat Després de nits humides a la carretera. Ell se'm va posar al davant No em vaig saber controlar Va caure al mig d'una bassa de sang I em va dir: Jo era el boig de la ciutat, tu m'has matat M'hauràs de substituir d'ara endavant. Van acceptar la condemna Per majoria absoluta Ni tan sols vaig poder-me defensar. Vagaràs fins l'últim dia En vela la nit per tota la vila Tu ets l'elegit per tots, em van dir. Tu ets el boig de la ciutat, tu l'has matat L'hauràs de substituir d'ara endavant.
l´Autor
![Foto de perfil de Viçenç Foto de perfil de Viçenç](/imatges_autors/1038203.jpg?rnd=651020885)
7 Relats
6 Comentaris
7068 Lectures
Valoració de l'autor: 9.33
Biografia:
Barça i Filosofiahttp://barcaifilosofia.blogspot.com.es/
Epitafis i Blasfèmies
http://epitafisiblasfemies.blogspot.com.es/